Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Privatlivspolitik
Opret min konto.
Jeg accepterer Googles anvendelsesvilkår
Jeg accepterer AT&T Access ID betingelser og vilkår
Google må bruge mine kontooplysninger til at personliggøre...
Ja, jeg har læst og accepterer...
Jeg accepterer Googles...
Jeg godkender at: - Jeg accepeterer brugeraftale og...
Godkend og opret konto
Tilmeld nu
Opret min konto.
Indsend
Enig
Vilkår og betingelser kan gælde
Den virkelige verden...
Asparges til middag?
Jeg godkender hermed at Dr. Pedofoot og dennes personale har lov til at...
Den digitale verden...
- Vælg mig. - Bedste i klassen.
Halv pris.
Biblen.
Slip af med din kløe.
Broccoli til middag?
Jeg godkender.
Vorter, neglerod, tør hud, svamp, orm.
Fodcreme 20% rabat
Forhøjelse af sundhedsforsikring: - Overdreven drikkeri, fodproblemer.
Betingelser og vilkår
1) Du accepterer følgende:
Næsten hver eneste gang vi bruger internettet,
en kommunikationsforbindelse, eller en app,
accepterer vi nogle meget lange brugerbetingelser.
Men hvad er det helt nøjagtigt vi accepterer?
Folkens! Hjælp mig!
De her nørder i deres afslappede jeans de prøver at kidnappe mig!
Hvad?!
Den er helt gal! De siger at det
er fordi jeg har accepteret deres seneste brugerbetingelser på iTunes!
Hvorfor? Hvad siger den senest opdatering da?
Jeg har ingen anelse, jeg læste dem jo ikke!
Du læste dem ikke?!
Hvem læser hele den smøre hver gang den popper op?!
Jeg gør.
Ved du... Ved Apple
hvor mange mennesker der faktisk læser dem?
Altså, de er jo nødt til at erklære sig indforståede.
Vi kan jo ikke med sikkerhed vide om de læser det.
Vi prøver at gøre sproget forståeligt og teksten kort.
Hvis jeg skulle prøve at gøre brugerbetingelser uoverskuelige,
ville jeg vælge en meget lille skriftstørrelse, en sens san serif font
og jeg ville skrive med store bogstaver.
Fordi det der så sker er, at det du skriver flyder ud,
og ikke længere minder om ord og mellemrum.
Ingen... læser brugerbetingelserne!
Ingen i hele verden! Ingen!
Selv de advokater der skrev dem, skrev dem sådan her!
Du kommer til en hjemmeside, og de har et regelsæt,
som oftest beskrevet i deres brugervilkår,
og så har du en persondatapolitik.
Og når du starter med at benytte deres produkt
har du accepteret deres brugervilkår og persondatapolitik.
De her brugerbetingelser som vi accepterer...
...holder de overhovedet i retten?
Ja. Jeg tror, at hvis de ikke holdt,
så tror jeg nettet ville bryde sammen.
Og derfor er det blevet besluttet, at brugerbetingelserne holder.
Og det er et ret nyt koncept... for eksempel,
har du aldrig skullet skriver under på betingelser for at få en fastnettelefon
eller se TV, eller læser en bog.
Men benytter du en smartphone, en Kindle,
eller ser Hulu, så skal du.
Violet, skat, du må ikke skrive under! Hvad er det?
En standardkontrakt.
Kom ikke her med kontrakter, Wonka,
Jeg bruger dem selv, de er udelukkende for fjolser.
Klart, men du vil vel ikke nægte mig en smule beskyttelse.
Hvis man skulle læse alt hvad man accepterede,
ville det tage en hel måneds arbejde hvert år
Det er 180 timer du ville skulle bruge
hvert år.
Og ifølge the Wall Street Journal,
mister forbrugerne årligt 250 milliarder dollars
fordi de ikke læser det der er skrevet med småt.
Her er et eksempel fra LinkedIns brugerbetingelser:
Du giver LinkedIn en ikke-eksklusiv, uigenkaldelig, for hele verden, varig,
ubegrænset, overdragelig, med mulighed for videresalg, uden royalties,
ret til at kopiere, lave produkter afledt heraf, forbedre, udgive, tilbageholde...
Så, LinkedIn tager sådan set alle rettigheder for evigt.
Den her slags sprog finder du hos Google, Pinterest, Facebook...
mere eller mindre alt det folk tænker på som værende gratis.
Instagram har fundet ud af, at billeder er så meget mere værd
end tusind vrede ord,
efter at firmaet opdaterede deres brugerbetingelser så der står
at de forbeholder sig retten til at sælge opslåede billeder
til brug i reklamer, uden kompensation.
Og selv hvis du betaler,
har firmaerne muligheden for at få dig til at acceptere
mere eller mindre det de ønsker.
I 2009 skrev Game Station, et Britisk firma
nogle ret luskede passager ind i deres betingelser.
De forlangte ikke penge, eller din førstefødte,
men i en dag var følgende tilføjet deres betingelser:
"Ved at bestille via denne hjemmeside,
accepterer du, at du giver os en uigenkaldelig ret til at opkræve,
nu og til evig tid din udødelige sjæl."
Denne kontrakt levede blot i en dag
men Game Station har nu tilfældigvis retten over 7.000 udødelige sjæle.
Dette var naturligvis en joke, men det får en til at tænke,
på de mulige mere alvorlige konsekvenser
det kan have, når man ikke læser brugerbetingelserne?
Og hvad nu hvis der til din telefon medfulgte disse lange brugerbetingelser
hvori der stod, at hvis du benyttede din telefon
ville regeringen kunne aflytte dig?
Det er den verden vi lever i.
En verden hvor regeringen kan aflytte dig
på baggrund af brugerbetingelser?
Ser du på iPhones brugerbetingelser er aflytning ikke nævnt,
men i AT&Ts persondatapolitik fastslår de, at de kan benytte opkaldsdata
til at undersøge, forebygge eller skride ind mod ulovlige aktiviteter..."
Forebygge?
1) Du accepterer følgende:
a) Vi må bruge dine personlige data
I 1994 var Pizza Hut den første store kæde
til at indføre online bestilling.
Pludselig skulle internettet bruge en måde at huske på
hvem du var, hvor du boede, og hvordan du havde tænkt dig at betale.
Mit spørgsmål er så: Hvad fanden?!
Jeg mener, hvordan ved de hvem du er?
Nemlig.
Ok... der er de her ting som hedder cookies,
som virker sådan, at hvis du går ind på en hjemmeside for at købe noget,
så husker de dig, og derefter viser de reklamer for ting som du evt. ville købe.
Du mener at de lagrer information om mig? Det virker som en invasion af privatlivet.
Det var ikke før i sen-90'erne
at firmaerne begyndte at tilføje persondatapolitikker frivilligt
for at forklare hvad de egentlig brugte de her data til.
Så, i 2000 gik et online firma ved navn Toysmart, konkurs,
men de havde en plan:
de prøvede at sælge deres database, med ca. 195.000 brugere til et andet firma.
Denne inkluderede navne, betalings- oplysninger, præferencer og profiler,
på trods af, at der persondatapolitikken klart stod, at de ikke ville videregive.
Folk følte sig ført bag lyset.
Politikkerne fortæller igen og igen
at hver gang de går tilbage til deres områder
beder folk dem om at lave nogle love for private oplysninger på internettet,
de vil beskyttes.
I begyndelsen af 2000 blev mere end et dusin lovforslag
om at beskytte private oplysninger på internettet, opstillet i Kongressen.
7 måneder senere.
Disse massemordsaktioner skulle skræmme vores nation
til at falde i kaos og trække sig tilbage, men de forfejlede deres mål.
Man gik væk fra al lovgivning omkring personlige oplysninger,
og the Patriot Act blev, naturligvis, vedtaget.
Lovforslaget foran mig er blevet til på baggrund af
de nye realiteter og farer som moderne terrorister repræsenterer.
Denne nye lov, som jeg underskriver i dag
vil tillade overvågning af al kommunikation benyttet af terrorister,
heri e-mails, internet og mobiltelefoner.
The Patriot Act udvidede på mange måder regeringens mulighed for
at overvåge befolkningen.
Du behøver for eksempel ikke en dommerkendelse,
for at finde ud af, hvilke hjemmesider en person har besøgt,
eller hvilke søgeord de benyttede på Google.
Spørgsmålet om, at din... hvis du vil, information bliver registreret af Google,
er på dette tidspunkt ikke en egentlig Googlebeslutning,
det er faktisk en politisk beslutning eller en beslutning i samfundets interesse
som så bliver udført af forskellige regeringer på forskellige måder.
Hvad nu hvis persondatapolitik ikke var til for at beskytte privatlivets fred
men for at fratage os denne?
Lad os se på Googles persondatapolitik fra den tid
og se om der indtraf nogle ændringer.
Her er Googles persondatapolitik fra december 2000:
"Google kan vælge at benytte cookies til at gemme brugerpræferencer.
En cookie kan fortælle os,
'Dette er den samme computer som besøgte Google for to dage siden',
men den kan ikke fortælle os, at 'denne person er Joe Smith',
eller 'Denne person bor i USA'."
Og her er persondatapolitikken et år senere, i december 2001:
"Google gør dette ved at gemme brugeroplysninger og cookies,
og ved at spore bruger-trends og -mønstre i hvordan folk søger.
Google videregiver ikke information fra cookies til 3. parter,
undtagen ved påbud fra en anerkendt domstol,
som for eksempel en dommerkendelse, en stævning, en vedtægt eller en kendelse."
Det er vigtigt at genkende de fundamentale forskelle
mellem disse to politikker.
Den ene forsikrer, at du er fuldstændigt anonym,
den anden siger, at om nødvendigt er du det ikke.
Men nu kommer det mærkelige:
Det første skærmbillede du så af Googles ældste politik
kommer fra en frivillig internet arkivservice
som dokumenterer hvordan hjemmesider så ud engang, ved at tage snapshots
og den har gjort det siden halvfemserne.
Google viser også historien om deres persondatapolitik
på deres egen officielle arkivside.
De påstår, at de i deres arkiv har hver eneste persondatapolitik
helt fra begyndelse,
men det Google viser som værende deres originale persondatapolitik,
er ikke den samme som den fra arkivhjemmesiden.
I stedet viser Google deres politik fra December 2001,
den som siger at brugere ikke er anonyme.
Google påstår, at dette er deres første persondatapolitik, men det er det ikke.
Så, hvorfor vil Google ikke stå ved deres originale persondatapolitik
på deres egne arkivsider?
Den som siger, at du forbliver anonym.
Hvad nu, hvis den dataindsamling som the Patriot Act forlangte
blev fundamentet for en hel ny forretningsmodel,
og fundamentet for internettet som vi kender det i dag?
Ville det være værd at dække over?
Selv om vi ikke betaler til Google,
og det er en af grundene til at vi på en måde kan lide firmaet,
betyder det ikke, at Google er frit,
eller at vi er frie, i den betydning af frihed som vi benytter ordet i.
Det havde måske været anderledes hvis Google kostede $500 om året,
for det er...
det er værdien af de data du leverer.
Jeg mener, det var et virkeligt vende- punkt da man opfandt målrettede reklamer
ud fra information omkring folk, som de selv leverede.
Lige pludselig skulle du ikke tænke over: "Så nogen min reklame?",
du vidste at havde nogen klikket på din reklame, betød det at de havde set den.
I 2012 var Google en af de mest værdifulde aktier i verden,
og Mark Zuckerberg, grundlæggeren af Facebook,
var blevet en af de rigeste mænd i Amerika.
Mit job er at hjælpe investorer med at finde ud af, hvad dette er værd.
Jeg ser på hvad Facebook har af værdier,
hvilket er 900 millioner mennesker, og et ton af data på disse.
Og jeg siger, hvis de bruger blot 10% af de data
så bliver de det mest værdifulde firma nogensinde.
Når personlig data er så meget værd,
hvorfor skulle Google, eller nogen som helst anden gratis internetservice,
være imod den tilbageholdelse af data som the Patriot Act fordrer?
Anonymitet er ikke indbringende.
De mennesker som er villige til at give en lille smule information
i bytte for at have adgang til noget der er gratis,
eller sjovt, eller en gratis taco.
Jeg tror ikke det ændrer sig, vel? Du vil altid ønske dig noget gratis,
og masser af mennesker er villige til at give information for at få det.
Og masser af firmaer har fanget den.
b) Vi kan ændre disse betingelser når som helst.
Lad mig give jer nogle meget gode tips.
For det første bør alle her være forsigtige med
hvad I lægger op på Facebook.
Hvad er Standardindstillingerne på Facebook...
det er den måde flest mennesker benytter denne teknologi.
Og det er firmaerne fuldt ud klar over når de programmerer deres systemer.
"Hvorfor er standardindstillingerne sådan at alt hvad man deler, alle fotos,
bliver delt med alle, når jeg starter Facebook?
Hvorfor ikke kun med mine venner?
Hvorfor for alle?
Det er nemlig ret forvirrende for min mor at finde ud af
hvordan man blot deler med sine venner.
Vi har designet siden som et lille samfund,
hvor nogle mennesker kun ønsker at dele med deres venner,
men hvor en hel masse mennesker også ønsker at dele
- med hele samfundet. - Ja ok.
Jeg ønsker at dele med alle mine kollegaer på Facebook.
Jeg ønsker at dele med alle som jeg gik på universitet med,
alle i landsbyen omkring mig.
Og disse mennesker er ikke alle mine venner.
Selv Marks forklaring giver ikke mening.
Han siger at han ønsker at dele med universitet,
og med den lille idylliske landsby omkring ham,
han siger ikke, at han ønsker at dele med hele verden
og alligevel er det standardindstillingen.
Udfordringen med standardindstillinger er, at du bliver tryg
ved hvad standardindstillingen nu engang er sat til at være.
Når standarden er at alt er offentligt,
tilpasser du dig let dette.
Er standarden at alt er privat,
tilpasser du dig let og trygt dette.
Det er, når standardindstillingerne ændres, at problemerne opstår.
Og det er hvad Facebook gjorde.
I 2009 ændrede Facebook deres person- datapolitik uden at fortælle nogen om det.
At lave en ændring i persondatapolitikken for 350 millioner brugere
er virkelig, du ved, virkelig ikke noget
en hel masse firmaer ville give sig i kast med...
Vi besluttede at sådan var de sociale normer nu,
og så gjorde vi det bare.
Du husker måske fansiden med over en million mennesker
der prøvede at ændre politikken tilbage til det oprindelige.
Hvad var problemet, kan du spørge...?
Jo, i løbet af een nat
gjorde facebook alt, hvad der engang var privat information
til meget offentlig information.
Offentligt tilgængelige Facebook-konti
Disse platforme har et incitament til at lagre så meget data om dig som muligt
og til at gøre den information så synlig som muligt.
Trekant
! Perfektion ? Det synes jeg!
Spørgsmålet bliver næsten, hvilken synd der er sværest at tilgive,
at have det her skøre one night stand,
eller ikke at vide hvordan man bruger Facebook ordentligt.
David har lige tisset i sine bukser.
Jeg hader dig... og dig.
Mens jeg var på vej... ...nøs jeg og tissede...
Tissede i mine bukser i dag, og måtte få min mor til at komme med rent tøj.
I de fleste forhold i livet,
er det sjældent en god ting at den anden person ved
alt hvad du nogensinde har sagt, eller skrevet, eller tænkt.
Slapper af og gør mig klar til min DUI klasse
Jeg hader dumme folk. Specielt når de er ens chef.
Når du vælger at dele et fotoalbum
går du ind på Facebook og vælger at lægge dine fotos derinde.
Jeg hader min chef...!!!!
Jeg er ikke længere gift fordi jeg var en idiot og var min kone utro.
Hvordan tilmelder jeg hver enkelt?
Tilmeld.
Sendte en besked og fortalte at hun havde sex med min
mand.
Tilmeld.
Hun er områdets lyder...
Tilmeld.
Skide hæmorider!!!!
Jeg har det OK med at Facebook opfører sig som et firma,
men jeg tror at vi må til at behandle det som et sådant også
og ikke som en harmløs lille offentlig service.
Dette er standardindstillingerne på Facebook i 2005
inddelt i 12 kategorier.
Som tiden går bliver mere og mere information delt pga. standarderne.
I 2009 begyndte Facebook automatisk at dele personlig information
med hele internettet.
I 2010 var alt delt qua standardindstillingerne,
undtaget dine kontakter og din fødselsdag.
Vi kunne, hvis du søgte i Gmail, i YouTube osv. i går,
og du gjorde dette fra din PC... Jeg vil give dig værst tænkelige scenario:
Du gjorde det hjemmefra, og du har kun en computer derhjemme.
Teoretisk set kan vi krydsreferere dine søgninger og få alle tre.
Men vi gør ikke den slags, og det er ikke sandsynligt at vi kommer til det.
Men i januar 2012 ændrede Google i deres persondatapolitik
og det var præcis hvad de gjorde.
Google kombinerede al den information
som deres services havde samlet omkring en person,
og lagde det i en enkelt profil.
Det Eric Schmidt kaldte værst tænkelige scenarie,
har Google faktisk gjort.
c) Vi må dele din information med 3. parter.
Hvordan kan du sidde her og fortælle denne komite
at dette ikke er et voksende problem?
Meget af det jeg prøvede at sige
er, at jeg tror ikke der er bevis for markedssvigt eller forbrugerskade
ved juridisk korrekt brug af personlig information i handel.
Jeg mener ikke at der er bevis for dette.
Der findes firmaer vi aldrig har hørt om, som for eksempel Acxiom,
som påstår at have omkring 1.500 oplysninger på den amerikanske borger,
alt fra, er du højre- eller venstre-håndet,
hvilken hund har du,
din psykologiske profil,
og alt der kan blive brugt til at forme de beslutninger
som firmaer laver omkring os.
Denne slags firmaer ville en potentiel arbejdsgiver bruge
for at prøve at lave et baggrundstjek på nogen før de ansætter dem.
De kan sammenholde det faktum, at du besøgte side A,
og så side B, og til sidst side C,
og deraf opbygge en detaljerede historie over hvilke sider du besøger online.
De lægger ikke dit navn ind i en cookie,
de lægger et unikt serienummer ind i cookien,
som så bliver linket til dit navn i deres database.
Jeg ved ikke om I nogensinde har set billedet
af reklamenetværkets økosystem, som viser alle parter
i reklamenetværkets økosystem, det er ret overvældende.
Denne information er værdifuld for forskellige mennesker af diverse grunde.
Hvis nu du køber en masse alkohol?
Så ville de måske ønske at forhøje din forsikringspræmie
fordi de tænker at du har en forhøjet risiko for alkoholisme, eller lignende.
Firmaet kan faktisk benytte denne information på en måde som kan skade dig.
For eksempel: I 2008 fik i tusindvis af mennesker
pludseligt deres kredit reduceret,
tilsyneladende uden grund.
Mens han var på ferie, oplevede en velhavende virksomhedsejer fra Atlanta,
at hans kreditgrænse droppede fra $10.000 til kun $3.800
hvilket ødelagde hans ferie.
Han fik et brev med følgende ordlyd:
"Andre kunder, som har benyttet deres kort på steder
hvor du har shoppet for nyligt
har haft en dårlig kredithistorie hos American Express."
Det var i firmaer som Wal-Mart.
Og i Minneapolis,
kom en far rasende ind i en Target
fordi de sendte hans teenagedatter graviditets kuponer,
kuponer der var adresseret direkte til hende.
Manden troede at Target prøvede at motivere hans datter til at blive gravid.
Det viste sig, takket være hendes shoppevaner,
at Target vidste at denne gymnasiepige var gravid, før hendes far gjorde.
Faderen undskyldte senere.
Og i Holland blev data brugt til at skade brugerne,
på en helt ny måde.
Ser du, når du kører, og bruger en GPS,
så sender denne GPS signaler, som fortæller hvor hurtigt du kører.
Det er ret nyttigt for at hjælpe med at undgå trafikpropper,
men det her lille firma, Tom Tom begyndte at overveje
hvem der ellers ville være interesseret i at kende til farten i trafikken.
Så derfor, i Holland,
blev den data, som folk frivilligt delte for at komme hurtigere hjem,
solgt til politiet for at de kunne give de samme førere fartbøder.
2) Begrænsning af forpligtelser
Er FBI grunden til, at vi ikke har nogen grundlæggende persondatalovgivning?
Nej.
Det er mestendels på grund af lobbyisme fra firmaerne
som har opbygget en særdeles lukrativ industri
rundt om dette
og de ønsker ikke at nogen eller noget ødelægger det for dem.
Ifølge Facebooks brugerbetingelser skal en bruger være mindst 13 år.
På trods af dette vurderer en nylig forbrugerundersøgelse,
at ca. 7,5 millioner bruger er under 13 år.
For det første tillader vi ikke at unge under 13 år har en Facebookkonto.
Og min reaktion til din udtalelse er at den simpelthen er uholdbar,
det er helt utroligt at du kan finde på at sige den slags.
Senator, jeg vil bare gerne sige, at vi er virkeligt enige i dine pointer.
Man siger, at Facebook sendte en hel hær af advokater
således at den endelige persondatapolitik der kom frem i 2011
blev effektivt undermineret
således at den ikke forstyrrede Facebooks forretningsmodel.
Mit navn er Alan Davidson og jeg er direktør for persondatapolitik
for Google i Nord- og Sydamerika.
Min besked til jer i dag er enkel:
Som vi har hørt skaber mobiltjenester enorme sociale og økonomiske fordele.
Jeg afviser at privatlivsbeskyttelse
er en fjende af innovation.
Det behøver det bestemt ikke at være, og det er det ikke.
Det var en dyrt år med lobbyisme for disse kæmpefirmaer.
Google brugte mere end fem gange så meget som året før.
Og Facebook brugte fire gange så meget.
Lov nr. 242 beskytter brugere af sociale netværk.
Loven vil beskytte disse brugere mod identitetstyveri og uønskede kontaktforsøg
ved at holde privat information privat,
med mindre, selvfølgelig, at brugerne indvilliger i at dele denne.
Jeg er klar over, at mange medlemmer, inklusive mig selv,
ikke ønsker at ødelægge noget for en meget vigtig industri
for staten Californien.
De der er involveret i denne industri ønsker ingen former
for regulering overhovedet,
og jeg tror at det er der problemet ligger.
Og en af de mest interessante ting jeg har fundet ud af igennem disse debatter, er
at rigtigt mange medlemmer af regeringen slet ikke har konti på sociale netværk,
fordi de er bekymrede for deres privatliv.
På samme tid som loven blev diskuteret,
sad alle lobbyisterne i udvalgsrummet gennem hele høringen.
De viste sig slet ikke for at tilføje noget til debatten.
En ret interessant proces,
en slagt bagholdsangreb på loven,
uden at offentligheden kunne se hvem der virkelig var imod loven.
Folk som Google og Facebook var meget imod.
Specielt Facebook.
Hvad havde Facebook da at tabe?
Ved du hvad, jeg forstår faktisk ikke deres logik,
og det må du spørge dem om,
- men når jeg analyserer en sådan sag... - Jeg ville elske at spørge dem om det,
men de nægter at tale med mig, så...
Jeg er ikke overrasket.
Jeg tror ikke at de almindelige rets- og regulerings-regler
nødvendigvis gælder når det kommer til at være i kontakt med et firma
der ønsker at sælge dig noget.
Ja. Vi bør være bekymrede.
Bekymrede... over hvad?
Ja ok, Kongressen blev snydt af hvor meget data de har tilladt indsamling af
Men accepterede vi noget mere alvorligt?
3) Vi må dele dine informationer med regeringen
Total Information Awareness.
Et program startet af regeringen i januar 2002.
Missionen: At samle hver eneste mulig digitale transmission du kan tænke dig.
Og ja, dette var deres symbol,
øjet på pyramiden som scanner jorden med en laserstråle.
Det er faktisk sjovt som det ligner det symbol der er inde i Zuckerbergs hætte.
At gøre jorden mere åbenlyst forbundet.
Du godeste! Det er som en hemmelig kult.
Total Information Awareness var et program til at forbinde prikkerne,
til at linke bankaktiviteter, over søgninger på fly, til online aktiviteter.
Pentagon prøver helt klart at skabe det største elektroniske øje nogensinde
for at overvåge alle Amerikanere.
Man ser efter trends og transaktioner der kan være forbundne
med en eller anden form for terrorisme.
De tror på, at med nok data kan de forudsige hvem der vil deltage i
skændige forbrydelser.
Offentligheden var chokeret, Kongressen var chokeret,
og programmet blev lukket.
Regeringen lærte,
efter denne fejltagelse med the Total Information Awareness program,
at hvis du har tænkt dig at skabe et gigantisk spionerende program,
skal du ikke give det et uhyggeligt navn.
Der er intet der forhindrer dem i at udvikle de samme muligheder
bare på smartere måder fra deres standpunkt.
a) Internet og telefontrafik
En telefonaflytning kræver en dommerkendelse, intet har ændret sig.
Men i virkeligheden har en masse ændret sig.
Vi fik jo af vide, en dag i slutningen af 2002
at en repræsentant fra NSA ville komme til kontoret...
Mark Klein ankom hos os, the Electronic Frontier Foundatin,
med data der viste, at AT&T var involveret i
et aflytningsprogram.
The NSA er meget forskelligt fra CIA.
For det første er det omkring tre gange så stort, det koster langt mere,
det er langt mere hemmelighedsfuldt end CIA,
og det de laver er meget forskelligt.
NSA er fokuseret på aflytning og på at lytte med på store kommunikationsmedier.
De havde faktisk et hemmeligt rum
hvori de skabte en kopi af internettrafikken
som de sendte til NSA.
Så, på en måde støvsuger de, de skovler...
Alt bliver blot blindt støvsuget op.
- Og det er du sikker på? - Det er jeg sikker på.
Præsident Bush indrømmede dette.
Jeg gav NSA tilladelse til
at opsnappe international kommunikation af mennesker med kendte
forbindelser til Al-Qaeda,
og andre relaterede terroristorganisationer.
Det tog mindre end 24 timer efter at Bush stoppede som præsident
før en tidligere ansat ved NSA kom frem med nye beskyldninger
om hvordan denne nation blev overvåget af sin egen regering.
NSA har adgang til alle amerikaneres kommunikation
-- fax, telefonopkald og deres computerkommunikation.
Så et eller andet sted er der en optagelse af enhver samtale
jeg har haft med min lille nevø i Staten New York? Er det sådan det er?
Alt, ja.
Alt.
Men så kom der håb til Det hvide Hus.
Hej Senator Obama, jeg sætter virkeligt pris på at du giver os denne mulighed
for at stille dig nogle spørgsmål.
Jeg er en advokat som repræsenterer føderale whistle-blowers,
og jeg blev meget skuffet da jeg fandt ud af, at du støttede
den lov som lader telefonfirmaerne slippe for straf
når de har hjulpet regeringen med
at aflytte telefoner uden en dommerkendelse.
Jeg er klar over, at nogen mennesker føler,
at, ja, at telefonfirmaerne er medskyldige i dette,
at de uanset bør holdes ansvarlige. Jeg forstår godt det argument.
Men problemet var at det overvågningsprogram
er faktisk et jeg tror er nødvendig for vores nationale sikkerhed.
Så det havde ingen effekt,
men det betyder vel ikke, at programmerne ikke stadig var lukkede ned, vel?
Programmerne er lukkede?
Ja, aflytningsprogrammet.
Jeg har ingen grund til at tro, at aflytningsprogrammerne
er lukket ned.
Nej, hvis aflytningsprogrammerne var lukkede
tror jeg ikke at regeringen og AT&T stadig ville slås i retten
for programmets lovgyldighed...
Så Barack Obama har ikke ændret en eneste ting?
Nej, Barack Obama har ikke lukket programmerne efter at han blev præsident,
heller ikke selvom han havde truet med at gøre det, før han blev præsident.
b) Sociale netværk
Da vi først startede op på mit kollegieværelse på Harvard,
spurgte en masse mennesker mig,
Hvorfor ønskede jeg at lægge nogen som helst information ud på internettet,
og hvorfor jeg ønskede en hjemmeside?
Og folk er virkeligt blevet trygge ved,
ikke kun at dele mere information, og forskellig slags,
men også mere åbent, og med flere forskellige mennesker.
Og denne sociale norm har blot udviklet sig over tid.
Du har muligvis hørt om en historie om Facebook i The Onion
som gik på, at CIA netop har afsløret dettes mest brugte metode: Facebook
Ifølge rapporter fra Ministeriet for Nationens Sikkerhed,
har Facebook afløst stort set alle andre informationsindsamlende programmer
siden det startede i 2004.
Efter i årevis i det skjulte at have overvåget befolkningen,
var vi overvældede da vi så mange mennesker frivilligt offentliggøre
hvor de boede, deres religiøse og politiske overbevisning,
en alfabetiseret liste over deres venner,
personlig e-mail-adresse, telefonnumre,
i hundredvis af fotos af dem selv,
og oven i købet opdateringer der fortæller hvad de laver fra øjeblik til øjeblik.
Dette er virkeliggørelsen af en våd drøm for CIA
Du ved, sikkerhedstjenesterne i denne verden
er virkeligt taknemmelige for, at Google og Facebook,
har opbygget forretningsmodeller omkring indsamling af brugerdata,
da det gør deres jobs så meget nemmere.
Artiklen i The Times startede med denne anekdote:
De sidder i deres gennemsigtige båse
i deres åbne kontor hos Facebook.
Robert Mueller var den eneste i rummet som havde slips på, og han så ældre ud,
og han kommer ind og siger: "Jeg var lige i bygningen
og jeg ville lige sige hej til Mark Zuckerberg."
Så han siger hej til Mark Zuckerberg,
en smule chit chat, og så smutter han igen.
Og alle sagde: "Hvad fanden var det?".
Men ingen spurgte: "Hvad lavede Mueller i bygningen?".
Han er leder af FBI.
Så, på den ene side har Mark Zuckerberg sagt, at han ønsker at skabe
et mere åbent samfund
og at Facebook er en måde at gøre dette på.
Og på den anden side, du ved,
er der en hel masse ved den måde som Facebook benytter information på
som folk intet aner noget om.
Hvis bare der var en måde at finde ud af på, hvor meget information
disse firmaer indsamler omkring os.
Tja, lige med Facebook fandt vi ud af nogle ret interessante ting
takket være en studerende i Østrig.
Og modsat i USA har Europa en masse love der pålægger et firma at fortælle en kunde
hvilke data de har opsamlet omkring dem, hvis den kunde ønsker at vide det.
Og Facebook havde, ulige de fleste andre store internetfirmaer,
faktisk bygget et hovedkontor i Europa.
Vi er åbenbart de eneste 3 personer i verden, der har presset hårdt nok på,
og spurgt igen og igen og igen,
og også har været igennem, de Irske myndigheder for endelig at få
i det mindste en større del af vores data, vi har stadig ikke fået det hele endnu.
Jeg har det lige her. Bare for at give en ide om hvor meget der er.
Det er... bare for at danne et billede
og for at se hvor meget der er.
Wow, det vejer mere end en baby.
Ja, der er 1.222 sider.
Jeg har været på Facebook i tre år
men jeg har brugt det mere intensivt i det seneste halvandet år.
Det interessante er, at ja, at jeg ikke opslog særligt meget, faktisk.
Jeg mener, jeg er ham der slår noget op en gang om ugen eller noget i den stil.
Med den gigantiske bunke information foran mig,
er det svært at komme igennem og faktisk finde noget specifikt på en person?
Nej, det er virkeligt let, fordi...
Jeg mener, vi benytter blot søgefunktionen i pdf-filerne.
Så du skriver blot et ord, lad os sige
"demonstration", eller "sex", eller "politisk parti", eller lignende...
- Ja. - og i løbet af et sekund
finder du den rette information.
Så indenfor et par minutter kan du finde ud af hvad folk stemte,
hvilke psykiske problemer de har, hvilke fester de har været til...
al den information er faktisk virkeligt nem at finde.
Så selvom du benytter denne service i sådan en kort tidsrum,
får du stadigt en databunke der er større end noget
som CIA, FBI, eller... jeg ved ikke, Stasi nogensinde havde på en person.
Hvis du trykker slet, betyder det blot at det er skjult, slettet.
Så i virkeligheden gemmer du det for dig selv, men hvem som helst
som Facebook eller et hvilket som helst organ, som skulle ønske at se det senere,
kan stadig gendanne det og finde det frem igen.
Og når det så er sagt, så ligger det derude til evig tid,
på trods af, at du trykkede slet
og de spurgte dig tre gange om du virkelig, virkelig ønskede at slette.
"Så det er ikke rigtigt slettet?"
Det er ikke rigtigt slettet. Det er der endnu.
4) Dine informationer er anonyme
Derfor har vi i den sidste ende vedtaget følgende regel...
tænk på det som at vi anonymiserer information indenfor 18 måneder.
Det bliver muligvis anonymiseret efter 18 måneder
men alle de søgninger vi nogensinde har lavet er der endnu,
den underliggende data er der endnu, og kan blive offentlig på et tidspunkt.
At af-anonymisere søgeprofiler viser sig at være chokkerende nemt.
Det betyder, at tage nogle søgninger, og finde ud af hvem der har foretaget dem.
I 2006 afleverede AOL en hel bunke af disse anonyme søgeprofiler
fra deres brugere til offentligheden
og det tog kun nogle få timer før en journalist kunne afsløre
hvem bruger nr. 4417749 var.
Imellem søgninger på ting som "manglende følelse i fingrene",
"singlemænd i 60'erne"
og "hund som tisser på alt",
kunne journalisten afsløre at der var tale om en kvinde ved navn Thelma Arnold; 62.
Men så var der også bruger nr. 17556639,
som søgte på "hvordan slår man sin kone ihjel" flere gange,
sammen med "halshugningsbilleder",
men så pludselig, midt i det hele, søgte brugeren på "Bøf og ost"...
...bøf og ost?
Og der var mange brugere online som var hurtige til at bedømme
hvad det handlede om.
Nemlig, mord.
Hej gamle ven!
Sæt dig ned, jeg vil gerne vise dig noget.
Ok.
Hvad jeg viser dig her, er en liste over anonyme søgeprofiler...
Disse profiler blev frigivet af AOL.
Er der ting på denne liste som du kan sige at du har søgt på før?
Jo, jeg har bestemt... jeg har helt sikkert søgt efter billeder af biluheld
Jeg har helt sikkert skrevet "halshugget",
jeg har helt sikkert søgt efter fotos af døde mennesker...
Hmmm... "hustrumorder", jeg har helt sikkert søgt på "hustrumorder".
Faktisk har jeg søgt på hver eneste søgeord vi ser på her.
Ser du, Jerome har været forfatter på "Cold Case",
en TV serie hvori politimænd hver uge skal opklare et mordmysterie.
Det var altid en skræmmende tanke, når jeg skrev disse søgeord
at hvad nu hvis der fandtes et eller andet automatiseret system
som sortlister dig, bare baseret på søgeord
at de ikke ville undersøge det og tænke,
"Ja, ok, han arbejder sikkert på en TV serie,
og derfor googlede han lige "hvordan slår jeg min utro hustru ihjel".
Hvad?
Jeg ville bare gerne bekræfte,
at jeg ikke har slået dig ihjel og at du er i live.
Nej, jeg må godt bevæge mig udenfor dette rum.
- Og vores baby har det godt. - Ok, fint.
- Han har fået en ren ble. - Årh... tusind tak
Så vi kan slappe af, du er ikke en morder.
Jeg er ikke en morder.
- Du er en forfatter? - Jeg er en forfatter.
- Ok. - Dejligt at vi kunne få det på det rene.
Dejligt at vi kunne få det på det rene.
Hvad ville der ske hvis det sortlistnings- system virkelig eksisterede?
Hvis en far som Jerome pludselig en dag får uventet besøg
fordi hans søgeprofil bliver offentliggjort?
5) Af juridiske grunde
Der er tilsyneladende enighed om, at tilbageholdelse af den slags information
ikke bør finde sted,
og grunden herfor er politiaktioner og terrorisme,
Patriot Act, al den slags.
Det har vist sig, at i dette miljø, det digitale miljø,
findes der et smuthul til det fjerde Amendment
som siger, at hvis en tredjepart samler al denne information
behøver regeringen ikke at adlyde
the Third-Party Doctrine.
The Third-Party Doctrine siger
at når du som forbruger deler dine data med en bank,
en e-mail-leverandør,
med en søgemaskine,
med et hvilket som helst teknologisk firma,
så har du rent faktisk opgivet hvad der ville have været
dine Fourth Amendment rettigheder og beskyttelse over disse data.
Det er langt lettere for regeringen at få information fra Google eller Facebook,
end det er at gøre det selv,
og sætte aflytningsudstyr på vores telefoner.
Store firmaer som Google og Facebook
modtager hvert år i tusindvis af anmodninger fra regeringskontorer.
Facebook har 25 ansatte som ikke beskæftiger sig med andet end overvågning.
Og disse firmaer modtager rutinemæssigt anmodninger, og behandler dem.
Du vil nok blive overrasket over at høre
at hemmelig gennemsøgning af e-mails fra regeringens side er helt almindeligt.
Den lov der gælder når regeringen skal have fat i elektronisk kommunikation,
såsom e-mails og ting der er arkiveret online,
blev skrevet i 1996.
Og den kan have den effekt, at regeringen kan
påstå at de burde have adgang til steddata uden en dommerkendelse
eller, på et tidspunkt påstod regeringen
at den ikke behøvede en dommerkendelse til at læse e-mails du havde åbnet.
a) Anmodning fra regeringen
Nå, i foråret 2011,
anmodede justitsministeriet, og især FBI
internetfirmaer om at medvirke
til en undersøgelse mod individer med tilknytning til WikiLeaks.
Vi frigav 400.000 hemmeligstemplede dokumenter.
Julian Assange er, for de af jer der ikke ved det,
grundlæggeren af WikiLeaks.
WikiLeaks har tidligere publiceret hemmelige dokumenter, relateret
til krigen i Irak, Guantanamo Bay, og Afghanistan.
Og det er selvsagt en positiv udvikling
for de af os der mener at information
bør være mere tilgængelig, uanset hvad.
Det er klart at det er en skræmmende udvikling
for de institutioner der i mange tilfælde er afhængige af hemmeligholdelse.
Jeg fordømmer det som WikiLeaks har gjort.
Det er en trussel mod nationens sikkerhed.
Twitter modtog en ordre der anmodede om data vedrørende bestemt Twitterbrugere.
Disse brugere var alle relaterede til whistle-blower hjemmesiden WikiLeaks.
Men, det var ikke blot en anmodning, det var en lodret ordre,
og den kom med en ordre om at holde tæt.
Den krævede at Twitter holdt tæt og aldrig offentligt omtalte
det faktum at de havde modtaget denne anmodning.
I en fordømmelse af dette træk, sagde Assange at han troede på
at andre Amerikanske firmaer, så som Facebook og Google,
også sandsynligvis har været beordret til at aflevere information.
Firmaer som Amazon, Yahoo, Dropbox...
selv Facebook vil være i stand til at levere data til regeringen
uden først at informere brugerne.
Selv om du mener at hvad folk gør er forkert,
er der en grund til at det 1. Amendment eksisterer:
for at beskytte upopulære mennesker med upopulære holdninger.
Men Twitter kæmpede imod.
De frigav informationen om brugerne, men lod dem det vide før det skete,
og på den måde havde de succes med at omgå tavshedspligten.
I mellemtiden gav Amazon, Paypal, Mastercard og Visa
alle efter for presset i forhold til deres brugere.
Ved du hvad, en loyalitetskultur, ikke for dig, men for en højere sag, er vigtig
for at få succes, tror jeg...
og i dette tilfælde er det illoyalt mod landet.
Præsident Bush synes nok at det er illoyalt.
Takket være Twitter, som kæmpede for aktivisternes ret til privatliv
som Julian Assange, kan jeg nu vise dig dette.
I dag offentliggjorde vi over 287 filer som dokumenterer sandheden
om den internationale masseovervågningsindustri.
En industri der nu sælger udstyr til både diktatorer og demokratier.
For at overvåge hele befolkninger.
9/11 har givet grønt lys til
de Europæiske lande,
USA, Australien,
Canada, Sydafrika og andre
til at udvikle spionsystemer der påvirker os alle.
b) Der er ingen garanti for at informationerne ikke vil blive afsløret
Spionfilerne viser den store industri der er vedr. salg til den amerikanske regering
og til regeringer rundt omkring i verden.
I stedet for at have det de kalder the Information Awareness Act,
med et symbol der afbilleder et øje i en pyramide der ser ud på os,
mens det scanner verden med sin uhyggelige laserstråle...
Lad os i stedet have en bunke firmaer
der hver især leverer små dele til dette hele,
leverandører på kontrakt,
så går du til de samme organisationer, de samme mennesker.
Et af de mest populære hedder 'den store aflytning',
og grundlæggende, hvad regeringen prøver at gøre her
er at samle så meget information som muligt fra vores kommunikation,
så de kan analysere på det og prøve at finde mønstre.
Det er interessant, at i din artikel fortæller du om
den hemmelighedsfulde kultur der er i industrien...
...at de sælger deres produkter igennem messer der ikke er åbne for medierne...
Vi var faktisk med til en af disse messer. Det var ret nemt at komme ind,
vi ringede bare og bad om en billet.
Vi talte med en repræsentant for et af disse formaer.
Et firma som hedder Cellebrite.
De var med i Spionfilerne.
Deres firma sælger udstyr til at trække information ud af mobiltelefoner
til hver eneste betydelige regeringssektor i USA.
Mit navn er Christopher Shin,
Jeg er vicepræsident for udviklingsafdelingen i Cellebrite USA.
I dag vil jeg præsentere jer for
Cellebrites UFED system, som står her til højre for mig,
det er et værktøj der bliver brugt til at udtrække information fra mobiltelefoner
SMSer, billeder, video, musik, opkaldslog, den slags ting...
Det bliver brugt af organisationer i hele USA og resten af verden.
Specielt iPhonen gemmer på en masse information.
Meget mere end andre mobiltelefoner.
Den er virkelig et digitalt arkiv over dit personlige og erhvervsmæssige liv...
Det er faktisk på grund heraf, at branchen er vokset eksponentielt
over de seneste par år.
Som udstyret bliver mere komplekst kan det opbevare mere information.
Dette er faktisk et af de mest personlige ting du har i dag.
Vi ser på os selv som værende værktøjsproducenter,
præcis som, Glock eller Beretta der producerer våben,
vi producerer et stykke værktøj der udfører et bestemt stykke arbejde,
og vi markedsfører kun dette værktøj mod...
ligesom du ikke bare kan gå ud og købe et håndvåben uden tilladelse.
Vi sælger ikke bare til hvem som helst.
Men... kunne I overhovedet sælge det
eller er det ulovligt?
Det er ikke ulovligt at sælge dette
til andre end politiet, regeringen eller noget lignende.
De der ønsker at få fingrene i min telefon i morgen
de vil sikkert grine af indholdet i den,
men jeg tror ikke jeg ryger i fængsel.
SÅ jeg tror virkelig at det kommer an på hvordan du ser på det.
Jeg mener, man skal tænke over privat- livets fred, men jeg tror at jeg er mere,
at den fordomsfri side af mit privatliv bliver udstillet.
Jeg mener, andre, selvfølgelig... det er et dybt personligt synspunkt.
Min egen telefon, jeg mener, jeg... Det tager jeg i mig igen.
Jeg har en hel masse arbejdsrelateret materiale på min Blackberry.
Hvis den information kom ud, ville jeg sikkert være ret bekymret.
Forhandlerne målretter deres kampagner mod to typer kunder.
De retter sig direkte mod regeringer,
og også mod internetudbydere
og telekommunikationudbydere,
som får den opgave at spionere mod deres egne kunder.
Det var for eksempel et lille stykke software
der er blevet installeret i hver eneste telefon i Amerika.
Denne software hedder Carrier IQ.
Og takket være en lille video fra systemets administratorer
fra Connecticut som blev lagt op på YouTube,
ved hele verden nu, at softwaren har overvåget alle vores indtastninger.
Tryk 63, osv, osv...
Ifølge Carrier IQs Marketingchef er de klar over
at denne information er meget følsom, og de kalder det en skattekiste.
Det blev så stor en sag, at Al Franken
besluttede at tage det op i kongressen.
Hr. Direktør, millioner af Amerikanere ejer smartphones
med software designet af en firma ved navn Carrier IQ installeret.
Nylig forskning har vist at det fanger en bred vifte af følsom information...
Lad mig starte med at sige, at vi hverken har søgt efter, eller fået
nogen som helst information fra Carrier IQ i en eneste af vores undersøgelser.
Måske ikke direkte fra Carrier, men hvad med fra de trådløse udbydere?
Nej, det tror jeg ikke.
Hvad hvis du specifikt benytter
Carrier IQ softwaren via en anden udbyder...
... har vi undersøgt det?
Det ved jeg ikke,
og den information vi efterspørger fra trådløse udbydere, eller tilsvarende,
og her taler jeg ikke om Carrier IQ, jeg taler om trådløse udbydere...
- Klart. - at vi måske har modtaget information
som IQ på en eller anden måde har været medvirkende til at frembringe.
Hvorfor skulle FBI have brug for at Carrier IQ sender dem
al den information?
I virkeligheden kunne de jo blot benytte enhver af de services
der var inkluderet i Spionfilerne.
Tag for eksempel dette produkt, Scan & Target,
som påstår at det kan gennemsøge SMSer, IMs,
Twitter, e-mails, Facebook, blogs og foraer,
og analysere kæmpe mængder information på kort tid.
Eller FinFisher, som demonstrerer
hvordan politiet kan infiltrere hvem som helsts system,
via forskellige videoer der engang var tilgængelige
på deres hjemmeside.
De viste ovenikøbet en agent der hackede sig ind i Google og Facebook i deres demo.
Hvem har den slags udstyr?
Enormt meget overvågningsudstyr bliver solgt af forhandlere i hele verden.
Så det er i virkeligheden tilgængeligt for alle der ønsker det og kan betale prisen.
FinFisher systemet blev solgt til Egypten for at overvåge de mennesker
der var imod deres leder.
Her er dokumenterne herfor.
Det inkluderer træning af 2-4 personer til den lave, lave pris af ca. $11.000.
Eller Hacking Team Projektet,
som påstår at kunne finde i tusindvis af mobiltelefoner,
alt sammen i ét system.
Eller software som Kapow som analyserer alle sociale netværk,
og giver muligheden for at søge på specifikke nøgleord og fraser.
Alt der sker på Facebook,
og det viser hvor ofte
to personer taler sammen, og den slags.
Det giver mulighed for en masse profilering,
det opbygger kæmpe databaser som magthaverne kan udnytte,
og ofte misforstå.
Med hundredvis af firmaer der tilbyder disse services,
hvorfor skulle FBI så have brug for Carrier IQ?
Alt hvad der kommer fra en mobiltelefon Alt hvad der kommer fra en computer,
alt hvad der sker på internettet
udenfor landet, og også internt i landet,
kan blive overvåget, takket være denne slags udstyr.
Hvis du ser nyheder nu omkring det de kalder Big Data.
Big Data ser på spørgsmålet
hvordan kan regeringen og firmaer arbejde med de data
med det formål at finde afvigelser, og forudsige hvornår du gør noget,
således at de kan stoppe dig.
Og regeringen er ikke specielt hemmelighedsfuld omkring det.
Ser du på deres hjemmeside, er der en annonce der
hvori de søger udviklere der kan udvikle bedre udstyr
til masseovervågning til online aktiviteter.
Eksempler på overvågning inkluderer, men er ikke begrænset til:
Fox News, CNN, MSNBC, Twitter, Facebook, osv.
Hvilket bringer os tilbage til det ord som du finder i alle brugerbetingelser.
Det ord som sendte os denne vej:
"Forebygge."
Det får en til at tænke på,
hvilken slags trussel, som al den overvågning vi lige accepterede
der skal forebygges?
6) Vi må bruge dine data til at forebygge
Den 3. januar, 20 dage før jeg skulle på ferie, tweetede jeg:
"Kan I være med til en hurtig omgang sladder/forberedelse
før jeg tager hen og tilintetgører USA?"
afsluttede tweetet med et kys Og det er jo vældigt truende,
og 20 dage senere hoppede jeg på et fly til LAX,
vi havde booket et hotel på Hollywood Boulevard,
hvor vi skulle være i en uge,
og bare se os omkring og være turister.
Gik af flyet, gik igennem paskontrollen,
kørte mit pas igennem, og de sagde, "Vil du venligst følge med denne vej?".
Og jeg tænkte at jeg lige havde fået et Irsk pas, så måske
irlændere blev set på som værende IRA bombemænd helt generelt...
De gennemgik min bagage, og jeg var sådan lidt... Arh, hvad har I gang i?
Og så, da de satte mig ind i et forhørslokale
forhørte de mig i 5 timer om, om jeg havde en Twitterkonto...
Og jeg havde det sådan, "Er I seriøse? Tilbageholder I mig
på grund af et tweet?"
Og de svarede "Hvad mente du med at ville tilintetgøre Amerika?",
Og jeg svarede... at feste... det betyder at være vild, blive fuld...
Enhver idiot der kan læse den tweet kunne se hvad den betød for os.
Den slutter med et kys.
Jeg er sikker på at Hitler ikke sluttede sine memoirer med et kys...
Så flyttede de os til et andet tilbageholdelsesrum,
og ved midnat skiftede personalet,
og de anede ikke hvad vi var tilbageholdt for,
så de smed os i håndjern, og ind bag i en politibil,
og kørte os ind til centrum til et slags fængsel...
Uskyldige mennesker burde ikke blive behandlet som skidt,
og de trak os rundt, og skubbede os ind i vægge...
Det lyder som en forfærdelig ferie.
Får I penge tilbage for jeres ferie af regeringen i det mindste?
Nej, de nægtede at kommentere på hvad der var sket.
Hvis jeg skrev jeg ville male byen rød,
så ville de have mig for grafitti også, ville de ikke?
Fremover når jeg rejser til andre lande, vil dette dukke op,
at jeg blev nægtet indrejse i Amerika,
så det er sandsynligt, at jeg nu vil blive trukket til side i hver eneste lufthavn
og forhørt om hvad der skete,
og så må jeg forklare dem, at det var et tweet.
Mine italienske, irske, portugisiske,
indianske, sorte... Jeg er ovenikøbet 1/18 avatar.
Dette er Joe Lipari.
Joe Lipari har haft en hård dag i Applebutikken.
Han var tvunget til at vente i kø i 4 timer før han endelig gav op og gik.
Jeg kommer hjem fra Applebutikken, stadig en anelse irriteret...
Røg en joint, satte Fight Club på, prøvede at slappe af, gå på Facebook.
Og denne småborgerlige Oxfordklædte psykopat får sikkert et sammenbrud
og derefter skride fra kontor til kontor...
...med et Armalite AR-10 kabine gas-patron semi-automatisk våben...
og jeg sagde præcis det samme, bortset fra det om Applebutikken.
Og, du ved, nøjagtigt ord for ord, bortset fra hvor henne.
Så jeg sidder på Facebook, og er ved at gøre klar til at gå til yogatime.
Så kommer der en meget formel banken på min dør.
Jeg tænker, måske nogen er her for at se Fight Club med mig.
Åbner og, boom!
NYPD SWAT har deres beskyttelsesveste på og har trukket deres pistoler,
og de splitter stedet ad!
De gennemgår alt.
Den ene betjent finder en kasse der indeholder alle mine militærordener,
han tager den hen til mig og siger, "Oh, du var i militæret?"
Så begyndte vi at tale militærsnak, og han kan høre at jeg taler sproget.
Og så spørger han mig, "Ved du hvad en Armalite AR-10 er?"
Jeg svarede, "Er det derfor I er her, drenge?
I er her fordi jeg lavede en dårlig joke på Facebook?"
Det... du ved, jeg kunne ikke fatte det.
Det er virkeligt den ultimative party killer!
Facebook fik et SWAT team til at rykke ud til dit hjem!
De bad mig om at blive i nærheden af New York
da de får brug for mig til alle disse retssager om et år.
De påstår at en af mine Facebookvenner ringede 112.
Hvilket er noget andet jeg ikke tror på.
Jeg bad om optagelsen af 112 opkaldet,
hvilket de opbevarer, det skal de.
Og det er min ret, de skal give mig mit forbryderbillede, hvis jeg ønsker det.
Men de kom tilbage og sagde "Åh, det viste sig at ingen havde ringet til 112,
det var nogen der bare kom ind på stationen
og det har vi ikke noget på."
Og hvordan fik I min adresse? Jeg har boet der i under 10 dage.
Jeg har endnu ikke meldt flytning,
for eksempel går al min post fra banken stadig til min gamle lejlighed.
Jeg mener, der er intet der indikerer at jeg bor her, ud over en mundtlig aftale.
Tre minutter efter at jeg havde afsluttet min frokost
blev jeg bedt om at gå op på kontoret,
og der blev jeg bedt om at vente i viceinspektørens kontor,
og ingen fortalte mig hvad der var ved at ske, før måske 10 minutter senere.
Min telefon ringede og jeg tjekkede den, og det var nummeret fra hans skole,
så jeg tog den, og det var sikkerhedsvagten på skolen
som bare lige ville informere mig...
"Bare for at give dig en melding.
Secret Service er her, sammen med politiet.
De har Vito og de taler med ham."
En mand i et jakkesæt og briller kommer ind,
og sagde at han var en del af Secret Service.
Og han fortalte mig, at det var på grund af en opdatering jeg havde lavet,
og at det blev opfattet som en trussel imod præsidenten.
Ja, en dreng fra syvende klasse blev opsøgt af FBI
på grund af et advarselsflag der dukkede op i deres spionsystem.
Jeg sagde, at Osama er død, og at Obama hellere måtte være forsigtig
da der kunne være selvmordsbombere.
Systemet tog ikke hans alder i betragtning,
eller at hans besked til Obama om at passe på, var velment.
Maskinen afgjorde simpelthen, baseret på en række ord...
at Vito var en potentiel trussel.
a) Protest
Præ-kriminalitet bliver betragtet som et potentielt brud på den offentlige orden.
Altså deres overbevisning om, at du måske kunne begå noget kriminelt.
Der er præ-kriminalitetsarrestationer i Minority Report.
Hr. Barks, med bemyndigelse fra Columbia Distriktet
Præ-kriminalitetsafdelingen,
arresterer jeg dig hermed for det i fremtiden udførte mord på Sarah Mars
som ville skulle finde sted i dag, 22. april, kl. 0800 og 4 minutter.
Nej! Jeg har intet gjort!
Der blev foretaget en arrestation på den kongelige bryllupsdag
hvor jeg var med til en Zombie Flashmob Wedding Picnic.
Jeg selv og fire andre zombier blev arresteret på forhånd
for en potentiel forstyrrelse af den offentlige orden.
Selvom du klæder dig ud som en zombie,
mener jeg ikke at der har fundet noget ulovligt sted,
før du begynder at spise hjerner.
Når alt skal være fair, så fik vi en omgang "hjernekage", så...?
Hvordan vidste de, at du ville være klædt ud som en zombie på den dag?
Der kan have været e-mails eller hvad som helst...
Der kan have været, det er svært at vide, ja.
- Jeg tror at... - Det er det der er skræmmende, ja.
Indikationerne på at de havde overvåget sociale netværk
lå i den måde de reagerede på specifikke ting,
og spurgte om specifikke ting.
De spurgte os om "maddiker" og om "klatreudstyr",
noget de kan have opsnappet gennem kommunikation på nettet.
Intet af det var sandt, ingen havde medbragt maddiker eller klatreudstyr.
Noget der i sig selv ikke udgjorde en trussel imod bryllupsfestlighederne.
Vi var ikke engang tæt på de royale bryllupsfestligheder,
og vi havde ingen planer om at komme tæt på de royale bryllupsfestligheder.
Alt hvad der ikke var en del af den officielle glædesstrålende dyre fejring
af dette bryllup mellem to fremmede blev forhindret i at ske.
Og det virker meget foruroligende.
Du kan se at overvågningen bliver brugt til at stoppe protester
før de sker.
Ja, dette var naturligvis det royale bryllup...
Vi har alle betalt til det royale bryllup, det var jo ikke bare et privat bryllup.
"I arresterer en antropologiprofessor
som leder en gadeteatertrup..."
Vi kunne simpelthen ikke tro at det skete.
Vi var jo så tydeligt en gadeteatertrup.
Nogen af os havde faktisk kostymer på.
Så vi blev låst inde på Lewisham Politistation i 25 timer,
og da hele brylluppet var ovre blev vi lukket ud igen.
For allerførste gang, så vidt jeg ved, i dette land,
blev nogen af os, omkring 50 af os,
arresteret, og i de fleste tilfælde indespærret,
for at tænke på at protestere.
For at tænke på, i dette tilfælde, gadeteater.
Meget i livet er baseret på tillid.
Hvis du har en samtale med din indre cirkel
vedrørende en strategisk nøglebeslutning som er vital for dit firma,
og du så læser om det i avisen før beslutningen er implementeret,
således at det ikke længere er muligt at benytte, fordi nogen har talt over sig,
vil du ikke kunne lide det. Det vil gøre ondt.
Aktivisterne behøvede ikke at gøre noget kriminelt.
De skulle blot sms'e, e-maile og ringe til hinanden
om muligvis at protestere.
Men jeg tror, at svaret er ikke at fratage muligheden for at se på
offentlighedens reaktioner og overvåge disse.
Løsningen er at vælge bedre regeringer.
Så, en af de ting jeg hører rigtigt meget, er,
og hvad så hvis de samler al den information omkring mig,
jeg har intet at skjule, så hvorfor er det vigtigt?
Jeg kender dette argument, det er ikke nyt,
det er gammeldags at sige,
at vi spiller efter reglerne, så hvad er problemet?
Imellem at leve et syndigt liv, du ved, et syndigt liv som jeg gerne vil leve,
og håbe på, at regeringen beskytter mit privatliv
eller, at gå ud fra at ingen beskytter mit privatliv
og så leve et mindre syndigt liv,
så ville jeg vælge det sidste... Fordi oddsene for succes virker højere.
Jeg ønsker de mennesker der siger, at de intet har at skjule, tillykke.
Jeg tror dem ikke, og jeg vil også gerne sige
at de sikkert gemmer noget for nogen. Det gør vi alle.
Du har intet at skjule, før du har noget at skjule.
Og du ved ikke nødvendigvis om du har noget at skjule eller ej.
b) Privat kommunikation
I husker måske sagen om Milly,
en teenagepige i Storbritanien som forsvandt i 2002.
"Politiet i Surrey siger at de bliver mere og mere bekymrede
over sikkerheden for den 13-årige pige, som ikke er blevet set
siden torsdag eftermiddag."
Før politiet fandt hendes lig,
holdt hendes forældre fast i håbet om at hun muligvis stadig var i live.
Jeg vil gerne sige, at hvis nogen har taget Milly og holder hende fanget,
vil I så ikke være søde at give os hende tilbage...
Hvorfor det, spørger du måske.
Jo, ifølge opkaldslister,
havde Milly tjekket og slettet sine beskeder på telefonen.
Vi sad nedenunder i receptionen, og jeg ringede til hendes telefon,
og den gik direkte til hendes telefonsvarer,
- så jeg hørte hendes stemme... - Ja.
og jeg var... jeg hoppede,
"Hun har lyttet til sine beskeder, Bob, hun er i live!", og jeg var bare...
det var faktisk der.
Det viste sig, at folk fra Rupert Murdoch's Corporation
havde hacket sig ind på Millys telefon,
i forsøget på at være de første til at afsløre detaljer fra denne nyhedshistorie.
Jeg tror at dette var præcist det øjeblik
hvor det endelig gik op for offentligheden,
hvor lavt og modbydelige denne avis' metoder var.
Dette var en myrdet skolepige, og bare tanken om
en meget tæt cirkel af meget store politikere,
vævet meget tæt sammen med politiet
og med mediemogulen Rupert Murdoch.
I 30 år, mens Britiske Premierministre har kommet,
og i den grad gået,
har Rupert Murdoch været en konstant faktor i deres verden.
Milliardæren og mediemogulen, hvis presse...
I flere år har berømtheder og enkeltpersoner, som Milly,
fået deres telefonsvarer, som de troede var privat,
overvåget af Rupert Murdoch Corporation,
på bekostning af folk som Millys forældre,
og det tog næsten 10 år at afsløre misbruget af disse meget personlige data.
c) journalistik
Gennemsigtighed som binder os sammen og giver os så mange venner
som vi ikke kendte før.
Men alle disse venner er forbundne,
og giver staten, uden sidestykke i menneskehedens historie,
mulighed for at vide hvad der foregår iblandt dens borgere,
og at finde ud af hvem de anderledestænkende er...
Regeringen gør whistle-blowing til en forbrydelse.
De gør det at tænke anderledes til en forbrydelse,
især hvis det er pinligt for regeringen
og stiller regeringen til ansvar.
Kilder vil blive afsløret,
og hvis whistle-blowers ikke sikkert og anonymt kan
videregive deres information til journalister,
vil vi som samfund ikke vide, når vores rettigheder bliver
overtrådt.
Obamas administration har indgivet flere sigtelser
mod whistle-blowers i regeringen
end i alle andre præsidentperioder tilsammen
ved hjælp af overvågning af journalister.
Præsidenten forsvarer naturligvis sin administration...
på den eneste måde han kender til.
Hvis vi kan grave de folk frem som har lækket oplysninger
vil de blive straffet.
7) Vi bliver måske bedt om at tilbageholde dine data
Hvis du ser på det tekniske perspektiv,
er den teknologi der beskytter privatlivets fred
faktisk foran den teknologi der ødelægger den.
Kryptering, for eksempel, som kan bevare dit privatliv,
er langt foran dekryptering.
Men hvad hvis der er en måde at gemme information på
indtil det kan blive dekrypteret?
Efterforskere vil snart få tilladelse til
at gemme information på borgere meget længere end de plejer,
selv hvis disse borgere ikke har nogen kendt tilknytning til terrorisme.
Under de nye regler kan regeringen gemme data som de har indsamlet i 5 år,
som er langt mere end den nuværende grænse på 6 måneder.
General Alexander, hvis Dick Cheney blev valgt som præsident
og ønskede at indespærre og uophørligt waterboarde hver eneste amerikaner
som har sendt en e-mail hvori der gøres grin med hans velkendte jagtuheld,
det jeg gerne vil vide er, har NSA den teknologiske kapacitet
til at identificere disse Cheney mobbere baseret på indholdet af deres e-mails.
I USA ville vi skulle gå igennem
en FBI process med en retskendelse for at opnå dette,
og stævne nogen for faktisk at opnå det.
- Men I har kapaciteten til at gøre det? - Ikke i USA.
Nye spørgsmål om NSAs
kæmpe spioncenter der er ved at blive bygget i Utahs ørken.
Når det står færdigt, vil det være fem gange så stort som US Capitol bygningen.
NSA har ikke tilladelse til at spionere mod amerikanere,
men nu kommer en whistle-blower og påstår at de gør det alligevel.
Dette kæmpe bureau som samler enorme mængder information
hver eneste dag via satelitter og aflytning af mobiltelefoner,
og data-links, og din computers e-mail, osv.
De er nødt til at opbevare det et sted, og det er derfor de bygger Bluffdale.
Det kommer til at koste $2 milliarder
og det bliver bygget i dette område,
på en militærbase udenfor Salt Lake City, i Bluffdale.
Som sagt, de måtte faktisk udvide bygrænsen,
for at den kunne ligge der.
Og hele formålet med dette, er midtpunktet
for dette massive overvågningskompleks, dette netværk udviklet efter 9/11.
Virkeligheden om informationsteknologien er, at den vokser eksponentielt.
Kun informationsteknologien.
Eksponentiel vækst starter langsomt, det ser ud som om intet sker,
små numre fordobler sig over tid,
og pludseligt får den fart på...
og man har set det med paradigme efter paradigme,
ligesom sociale netværk i nyere tid.
I 1984 kostede 1GB $85.000.
I 2012 kostede den omkring 5 cents.
I byen Chongqing, er der omkring 500.000 kameraer.
I 2012 kostede det omkring $ 300 millioner at optage permanent i høj kvalitet.
I år 2020 vil det koste mindre end $3 millioner.
Storbritannien er et af de samfund der indførte kameraer
mest gennemgribende og hurtigst.
Indtil videre virker befolkningen tilfredse med det.
Hvis de ikke er det, ved de hvor de skal ringe hen.
Der er 2.000 kameraer, og snart vil der være 3.000.
De sender alle til et kontrolcenter på en hemmelig lokation.
Og jeg kan hurtigt fremkalde
alle de gange hvor et kamera har fanget nogen med en rød trøje på.
Det er form og størrelse
på en potentielt mistænkelig uledsaget pakke.
Mange politiafdelinger benytter kontroversielt nyt udstyr
som er i stand til at scanne folks ansigter,
og derefter tjekke den information imod et kriminalregister.
Når man er i krig, når man beskytter sit samfund imod
folk der ønsker at komme og slå civile ihjel,
må du være i stand til at forsvare det du gør.
Du må være i stand til at forsvare din levevis,
og du er nødt til at give denne magt til nogen.
Ifølge Brookings Institutionen,
"giver denne slags udbredte overvågning autoritære regeringer tilladelse til
at overvåge retrospektivt, som i en tidsmaskine."
Som for eksempel, hvis en anti-regime demonstrant
der ikke er kendt af sikkerhedstjenesten, bliver arresteret,
vil det være muligt at gå tilbage i tiden
og granske demonstrantens telefonsamtaler,
bilrejser, og hvilke mennesker han har mødt
i månederne og årene op til arrestationen.
Regeringen benytter brugerbetingelsernes eksistens til at retfærdiggøre
den overvågningsstat vi lever i nu.
Beskederne ligger frit tilgængeligt, og vigtigere, de er krypterede,
så politiet kan faktisk ikke gå derind, og afkryptere hvad der skete.
Det fremkaldte krav om at lukke hele netværket.
Det er nemt at retfærdiggøre brug af disse teknologier til at stoppe oprør,
men bør vi ikke blive bekymrede, når regeringen er i stand til
at læse vores e-mails, sms'er, telefonsamtaler, søgehistorie,
til at spore vores bevægelser og begrænse vores ytringsfrihed?
Hvilken forbrydelse begik den dreng fra 7. klasse egentlig?
Er det virkeligt så slemt at have zombier med til et royalt bryllup?
Hvad med Millys forældre?
Og hvad sker der, når teknologien bliver brugt mod fredelige demonstranter,
som de mennesker der besætter Wall Street eller Tea Party folkene?
Hvad sker der hvis regeringen ikke kan lide at man sætter telte op?
Stop med at slå på studerende!
På trods af alt dette, begyndte det at være sådan lidt, og hvad så?
Hvad så, hvis regeringen kan indsamle al den information?
Det er muligvis en god ting at de kan bevare freden når der sker optøjer.
Og det er desuden muligvis allerede for sent
8) Tilføjelser til denne aftale
"Tror du privatlivet er dødt?"
Det betyder at det bestemt er døende... uanset om det...
For privatlivet at... Jeg mener, privatlivet vil forblive dødt
medmindre der sker et skifte i den dynamik vores samfund fungerer,
og med dette mener jeg, at den eneste effektive respons
er at overvåge og ændre adfærd
i tilbøjelighederne inden for overvågningsindustrien,
og loven og alt det der
selv indenfor firmaerne.
Og det er meget meget usandsynligt.
Jeg ved ikke præcist hvem vi er, men jeg er meget kritisk overfor vi.
Jeg synes dette er et område hvor vi har tilladt os selv, at lade os begejstre.
Vi ønsker at denne teknologi vokser og vokser,
og vi ønsker ikke at noget går galt.
Og vi er blevet opmærksomme på disse problemer
mindst 4 år for sent.
Jeg mener, er virkeligt privatliv dødt?
Ja, uden tvivl.
Uden tvivl... ja, det er dødt.
Det er sikkert at gå ud fra, at intet er privat.
Alt der er digitaliseret er ikke privat, og det...
er skræmmende.
Så, når denne bliver på størrelse med et blodlegeme,
så kan jeg blot sende den ind i min hjerne, i min krop, via mine blodårer...
Det vil blive ret gennemgribende...
Og den vil virkeligt blive en del af hvem vi er, og folk vil sige,
ja, OK, det bliver en stor tærskel at træde over...
Men det tror jeg ikke. Jeg tror at det bliver en glidende overgang fra...
Du ved, da jeg studerede og jeg var nødt til at tage min cykel
for at komme til en computer, til at have den lommen, til at have den i mine årer...
Det er et praktisk sted at have den jeg mister den ikke på den måde.
Men man siger, at sætter du en frø i en gryde med vand
og langsomt skruer op for varmen,
vil frøen dø, da den ikke opdager at den...
koger.
Og jeg tror det er som med alt andet,
tror jeg vi går med, én centimeter ad gangen,
og snart vil vi være ret langt nede af den vej,
og vi vil se os tilbage, og undre os over hvordan vi kom hertil.
Det tror jeg er rigtigt.
Det er bare helt ude af kontrol.
Jeg mener, kun himlen sætter grænser.
De ved alt om os nu.
Man burde tage nogen i retssystemet,
og gøre, hvad der bliver gjort mod amerikanske borgere,
mod deres e-mailkonto,
- mod deres Facebookprofiler. - Ja, så de bemærker det.
Alle disse magtfulde institutioner,
de står ikke mål for den samme slags privatliv som resten af os.
Eric Schmidt, CEOen for Google, sagde engang:
hvis du har noget du ikke ønsker, at andre skal vide nogen om,
så skal du måske overveje at lade være.
Og så blev han meget vred da CNET, som er ejet af CBS,
offentliggjorde et billede af hans hus.
Når du beder Google om, "Spor ikke"
påstår de, at vi må forstå hvordan vi definerer dette
før vi kan implementere en teknologi.
"Spor ikke" er ret simpelt, det betyder at vi ikke vil spores.
Den eneste grund til at Google ikke forstår det
er fordi Google ikke ønsker at implementere det.
En IM chat med Mark Zuckerberg
Hvis du nogensinde har brug for information om nogen på Harvard...
Bare spørg.
Jeg har over 4.000 e-mails, billeder, adresser osv.
Folk indsendte det bare.
Jeg ved ikke hvorfor.
De stoler på mig.
Dumme idioter.
Med mindre der kommer nogen og gør det upraktiskt
for dem at være med i den form for aktivitet,
ligger presset på CEO'erne for firmaerne der er med i den slags aktiviteter.
9) Opsigelse
Mark Zuckerbergs hjemmeadresse
Søg
Det er daggry.
Vi går forbi Facebookområdet nu.
Jeg har ingen ide om hvad jeg skal forvente mig.
Vi får nu morgenmad.
Zuckerberg...
De ved at jeg har tjekket ind her også, det er en god ting.
Han ved at jeg er lige her, lige ved siden af hans hus.
Her er det præcise citat fra Mark:
"At have to identiteter er et bevis på manglende integritet."
Manglende integritet.
De har lige banket på hans dør, så...
det er meget sandsynligt at vi ser Mark Zuckerberg i dag.
Jeg tror ikke på det. Jeg kan ikke se hvordan det skal kunne ske.
De kan jo have en tunnel...
Jeg ser bestemt bevægelse i haven...
Så!
Spion-brille-kamera
Hr. Zuckerberg...
Hej, jeg arbejder på en dokumentar...
Har en lille afspærring her, men...
jeg tænkte på om jeg måtte stille dig et par spørgsmål.
Desværre, jeg må på arbejde...
Lad mig bare spørge: Tror du stadig at privatlivet er dødt?
Og hvad er dine tanker om privatliv?
Optager I?
Ja.
Kan I ikke godt lade være?
Jeg kan stoppe. Ja. OK.
Mark Zuckerberg kunne bede mig om ikke at optage ham.
Så vi slukkede for hovedkameraet.
Men siden Mark ikke lader til at have noget imod at opbevare vores data
efter vi tror det er blevet slettet,
virker dette retfærdigt.
Vil I være søde at stoppe?
Jeg kan stoppe. Ja. OK.
Kan jeg komme forbi receptionen og spørge om at få et interview?
Ja. Vi har en afdeling hvor du kan tale med folk om dette.
Jeg har prøvet ad den vej nogle gange, men jeg får aldrig svar.
Der er en kæmpe forskel her.
Mark løsner op da han tror vi er stoppet med at optage.
Og ser du det? Lige der...
Det er et smil. Mark Zuckerberg smilede til mig, og ved du hvorfor?
Fordi han troede jeg havde stoppet optagelsen og han var lettet.
Forestil dig hvilken lettelse det ville være,
hvis alle disse firmaer og regeringen stoppede med at optage alt hvad vi gjorde
hvis vi blot kunne bede dem om,
noget Mark Zuckerberg ved hvordan man spørger om.
Vær sød at lade være?
Vil I være søde ikke at optage os, overvåge os, og dele information,
medmindre vi beder om det.
Vi har brug for brugerbetingelser der er rimelige,
og personoplysningspolitikker
der arbejder for de mest grundlæggende principper i vores demokrati,
i stedet for at arbejde imod.
Eller, som en ung senator engang sagde, før han blev præsident:
Vi må finde vejen frem så vi kan stoppe terrorister
samtidigt med at vi beskytter privatlivet og friheden for uskyldige amerikanere.
Vi må finde en måde at give præsidenten den magt han har brug for
for at beskytte os, men samtidigt sikre at han ikke misbruger denne magt.
Og dette simple princip,
at nogen holder øje med de der holder øje
uanset om det handler om pressefrihed,
eller trådløse sporingsenheder,
dette simple princip kan vi ikke opgive,
og behøver vi ikke opgive.
Nå Hr. præsident, vi holder øje,
og jeg tror at vi må stille os selv et enkelt spørgsmål:
Er vi enige?
Ingen lovgivning har endnu gjort op med lovene der tillader
regeringen og firmaer at misbruge personlig data.
Den amerikanske chef for CIA får en lektion i privatlivet fred...
Washington er fanget i sin egen episode af spion mod spion.
De teknikker der engang blev brugt af top efterretningstjenester som CIA,
bladre igennem IP adresser, e-mails og falske dropboxes,
anvendes nu imod efterretningstjenestens øverste leder.
CIAs chefs private e-mails blev gennemsøgt af FBI
FBI fandt bevis for en affære
mellem Petraeus og forfatteren til hans selvbiografi, Paula Broadwell.
Nemlig. Petraeus havde en affære med forfatteren til hans selvbiografi
"All In".
E-mails blev åbne uden en kendelse.
Der var ikke tegn på kriminel aktivitet,
ej heller på landsskadelig adfærd,
der var ikke tegn på en trussel mod personen David Petraeus,
eller mod General Petraeus, direktøren for CIA.
Dette er ikke mine ord, det er FBIs ord.
Så den øverste spion i USA mistede sit job...
...fordi han ikke forstod hvordan disse systemer faktisk arbejder.
Men i stedet for at sende disse e-mails
skrev de dem som udkast i en gmailkonto de begge havde adgang til.
På den måde kunne de begge logge på og tjekke udkastfolderen,
uden at måtte trykke 'send'.
Det var meget pinligt for Obamas administration
og for dens nationale sikkerhedskommando.
Pludselig var privatliv et emne...
...alle politiske partier kunne enes om.
Det er bekymrende, for der er love som FBI skal følge,
og han har ret til at blive beskyttet imod en uberettiget
og uretfærdig undersøgelse fra FBI eller nogen som helst andre.
Folk aner ikke hvordan de bliver overvåget,
og de tænker, "Hey, hvis det virker,
hvis vi fortsat kan forhindre endnu en 9/11, så... så, citat, er det det værd."
Efter denne films færdiggørelse
har en whistle-blower offentliggjort flere detaljer om NSA
inklusiv et program der kaldes PRISM.
Det afslører at Facebook, Google og 7 andre firmaer
giver NSA adgang til deres systemer.
Den største frygt jeg har, når det det kommer til hvordan dette ender for Amerika
efter disse afsløringer, er at intet vil ændre sig.
Lad os få dette under kontrol
før det er for sent.